- Jag kan inget om politik. - Men du röstade väl på honom?
Självklart, det gjorde alla. Han var mer innegrej än politiker.
Det är en ny spökskrivare han behöver, ingen politiker...!
Tio miljoner för memoarerna, men manuset sägs vara skit.
Rhinehart lånade ut sommarhuset så de kan skriva om det.
McAra pallade väl inte. Han hade enorma mängder alkohol i blodet.
- Var det en drunkningsolycka? - Boken blev hans död.
Det var ju skönt att höra...! Borde jag känna till McAra?
Han var rådgivare hos Lang när han var premiärminister- i åratal.
Jag vet inte, Rick.
Det är en fantastisk chans. Bra betalt, barnen slipper svälta.
- Jag har inga barn. - Men jag.
Roy.
- Skulle Random House bomba er? - Langs memoarer är farliga.
- Hur många har ni talat med? - Fem, Du är den sista.
- Jag tror inte att du är rätt val. - Tur att inte du får välja.
John Maddox, VD på Rhinehart, New York.
Sidney Kroll, mr Langs advokat.
Och Nick Ricardelli känner du ju.
Rick har väl talat om hur det ligger till.
Vad skulle du kunna tillföra projektet?
Ingenting.
Jag tänker inte låtsas vara nåt jag inte är.
Senast en trollkarlsbiografi: "Jag kom, jag sågade, jag segrade".
- Och den blev bästsäljare direkt. - Efter att du hade nobbat den, Roy.
Jag läser inte politikermemoarer. Det gör väl ingen.
Ni har lagt ut tio miljoner dollar på den här boken.
Hur stor vinst kan ni räkna med? Två? Tre?
Det bådar inte gott för aktieägarna. - Än mindre för er klient, mr Kroll.
Adam Lang vill gå till historien, inte hamna på reahyllan.
Jag kan inte politik - därför kan jag få fram den sanne Adam Lang.
Och det är det som säljer biografier: äkthet.
Wow, imponerande.
- Skitprat. - Tycker du?
Adam Lang är ju historisk. Hans biografi blir en världsnyhet.
Jag har lagerlokaler fulla av "världs- nyheter" som väntar på att strimlas.
Sid...
Adam är självfallet uppriven över det som hände Mike McAra.
Han var oersättlig, och ändå måste han ersättas.
Adam inser givetvis fördelarna med att prova någon annan.
- Det är personkemi. Tränar du? - Nej.
- Synd. Det gör Adam. - Jag vet en på Guardian som tränar.
Vi kanske skulle kunna diskutera tidsschemat...
- Det ska vara klart på en månad. - En månad...?!
- Vi har ett utkast... - Mycket måste skrivas om.
Det är det jag gillar med dig: du är snabb och du levererar.
Han kan spökskriva allt!
Och du är britt. Det ska vara en britt, så att alla brittiskheter blir rätt.
- Har du några familjeförpliktelser? - Nej. Hur så?
Adam har en föreläsningsturné i USA och Adam Lang Foundation.
- En månad i USA går bra. - Jag kan jobba med manuset här.
Det går inte. Det förvaras i Marty Rhineharts hus.
- Bara ett fåtal får se det. - Det låter snarast som en bomb.
Jag måste också få se manuset, jag är ju faktiskt redaktör.
Det är nåt vi får diskutera.
- Hur snart kan du åka? - Han flyger dit i kväll.
Jobbet är ditt.
- Grattis! - Tack.
Jag har något som kan intressera dig.
Inte Adams bok, en annan av mina klienter. Säg vad du tycker.
Nu är det bäst att vi snackar kontrakt.
Är du snäll och följer med vår vän ut. Roy!
Jag ringer om en timme.
Kom ihåg... Äkthet.
- Det är nåt som inte stämmer. - Med mig, menar du.
Absolut. Och McAra. Självmord...
- Han var inte självmordsbenägen. - Det var kul att ses.
Lycka till.
Gratulerar! Till att jag är din agent.
Vilken tur jag har...!
- Har du packat? - Jag har blivit rånad.
Fy fan...! Hur gick det?
De tog bara manuset jag fick av Sidney Kroll.
- Varför? - Ingen aning.
- Är du skadad? - Nej då. De måste ha skuggat mig.
Varför skulle de göra det?
De kanske trodde det var Langs bok. Jag visste att det var en dålig idé.
- Du kan väl åka ikväll? - Jag har fått en chock...!
För en månads arbete på ett färdigskrivet manus-
- Kommer Rhlnehart Inc all betala 250 000 dollar, plus omkostnader.
Fönsterplats?
...islam har tagit på sig dådet. Mer om det senare i sändningen.
Det stormar kring förre brittiske premiärministern Adam Lang.
Enligt läckte dokument har han, olagligen, låtit brittiska förband-
- gripa fyra misstänkta al-Qaida- terrorister i Pakistan-
- och sedan lämna över dem till CIA för förhör.
Nasir Ashraf, Marwat Sayed, Salim Khan och Faruk Ahmed-
- brittiska medborgare, greps i Peshawar för fem år sedan.
Alfa fyra ska ha förts ut ur Pakistan och blivit torterade.
Mr Ashraf dog under förhören. Det strider mot lagen...
- Var är du? - Heathrow På väg till New York.
- Ser du nyheterna? - Ja, jag tittar på det.
- Vad har du lurat in mig i? - En kvarts miljon dollar...?
- Nu ropar de ut min flight. - Kroll kan ha gett mig manuset...
...så de skulle tro att det var Langs. - Varför skulle han göra det?
För att använda mig som en tjudrad get.
Sov på planet. Du låter ju knäpp. Tjudrad get... Vi hörs nästa vecka.
...psykiskt trauma, d.v.s. tortyr.
- Får det lov att vara en tidning? - Har ni Evening Standard?
BORTFÖRDA I HEMLIGHET
POLISEN SÖKER VITTNEN TILL DÖDSOLYCKA
Taxi väntar i färjeläget.
Passet.
Helt befängt!
Amelia Bly. Adams assistent.
Adam är tyvärr i New York och kommer senare i dag.
Helt jävla befängt!
- Ursäkta Ruths häftiga humör. - Om det inte passar nu.
Hon vill hemskt gärna träffa dig. Ska vi sätta igång, då?
- Hur var resan? - Lång.
Vi är inte så många. Alice.
Lucy är med Adam.
Vi behöver en till, men Adam förmådde inte ersätta Mike.
- Hur länge har ni jobbat ihop? - Åtta år. Sen premiärministertiden.
Innan jag visar manuset måste du skriva under ett sekretessavtal.
Här.
Och här.
Inget dåligt ställe...! Blir det inte ensamt på kvällarna?
- Jag saknar min man. - Är du gift? Du har ingen ring.
Nej, den är alldeles för stor. Det piper på alla flygplatser.
Då så...
Manuset får inte lämna rummet eller kopieras.
Du har sex timmar på dig innan Adam kommer. Hinner du?
- Jag ska försöka. - Dep kommer upp med en smörgås.
Ha så skoj.
Memoarer av Adam Lang
Till Ruth, mina barn, och brittiska folket
De tidiga åren
"Langs är skottar och stolta över det."
"Vårt namn kommer från 'Long' gammalengelska för "lång”-
- "och det är norr om gränsen mina förfäder stammar från."
Fy fan.
"Min farfars far, Ebenezer Lang, föddes 1862 i Pitlochry i Skottland."
"Den amerikanska presidenten var längre än jag trott."
"Årets toppmöte var extra intressant."
Tack.
"Jag har alltid varit optimist. Vi lever i nuet."
"Ruth och jag ser fram mot framtiden vad den än bär med sig."
Är det så illa?
Hej...
- Nå, hur dåligt är det? - Har du inte läst det?
- Inte hela. - Det är en del att göra.
- Hur mycket då? - Orden finns - men i fel ordning.
Du ser ut att behöva en paus.
- Du var min idé. - Var jag?
- Christy Costellos memoarer. - Har du läst dem...'?!
Vi var hos honom på Mustique. Boken låg på nattduksbordet.
- Nu blir jag generad. - Det var lysande, på ett otäckt vis.
Att du lyckades göra hans virrvarr till något nästintill begripligt.
Då sa jag till Adam: "Han borde skriva din bok, inte Mike."
Jag har sån hemlängtan...!
Det är som att vara gift med Napoleon på Saint Helena.
- Varför åker du inte till London? - Jag vill inte lämna honom ensam.
Amelia sa att han tog Michaels död väldigt hårt.
Jaså, minsann...! Tänk att mrs Bly är expert på min makes känslor.
Mikes död var givetvis ett hårt slag, men det är inte bara det.
Det är att behöva återuppleva alltihop för den sabla bokens skull.
Kära nån. Du måste undra vad du gett dig in på.
Det ska jag hälsa. - De landar nu. - På torsdag är han i Chicago.
Jag åker och möter honom. Amelia kan måla naglarna eller nåt.
Följ med och träffa honom.
Då åker jag i den andra bilen, jag kan ju måla naglarna där.
- Älskling. - Hur gick det?
- Och vem är du? - Spöket
- Okej... - Han kan vara trevlig också.
Livat ställe.
- Fyra veckor...? - Ja, tyvärr.
Räkningen skickas till Rhinehart Corporation...
Det gäller inte minibaren.
Nu kan du komma.
- Är hotellet lugnt? - Som ett kloster.
Vad bra, inget som stör.
Tack ska du ha.
- Hej, du. Ska vi sätta igång? - Absolut.
Ligger manuset där...? Kan jag ta den?
- Nej, det vore en säkerhetsrisk. - Ska jag skriva om hela manuset?
Ryms hela boken i den?
Hundra böcker. Kopieras blixtsnabbt. Det är problemet.
Otroligt.
Man hänger inte med, andra gör allt.
Man kör inte, har aldrig kontanter. Jag får låna av säkerhetskillarna.
- Sånt ska stå i memoarerna. - Då tror ju folk att jag är jubelidiot.
Det visar hur det är att vara premiärminister. Sånt vill läsarna veta.
Hur det känns att styra ett land, att vara så avskärmad, så hatad.
- Bussigt. - Och älskad.
- Vad tycker du, Amelia? - Att ni ska få vara ifred nu.
Då så... Hur ska vi göra?
Jag ställer frågor, gör om svaren till prosa...
...och lägger in stycken som binder ihop allt.
- Du har väl hört om Mike? - Ja, det var tråkigt.
Vi måste skriva något snällt om honom. Då blir hans mamma glad.
Självklart.
Politikerframgången tycks ha berott på att du inte verkade vara politiker.
Inte var det vad jag ville bli. Jag tyckte att politiker var töntiga!
Vad fick dig att bli intresserad?
Intresserad var ordet.
Jag var väl 23, eller nåt sånt, några år efter Cambridge.
Det var en söndagseftermiddag, det regnade. Jag låg i sängen.
Då knackade det på dörren.
Jag hade ju varit ute kvällen innan och tagit några glas...
...så jag drog kudden över huvudet, men knackandet fortsatte...!
Jag gick upp, svor, öppnade och där stod en tjej.
Hon var dyngsur men började tala om lokalvalet. Sen var det kört.
- Jag var kär. - Och det var Ruth...
Det var Ruth.
- Därför gick jag med i partiet. - Det är jättebra.
- Vill du använda det? - Boken borde börja med det...!
"Kärleken fick mig att bli politiker, inte till ett parti, utan en kvinna."
Kan du skriva ut det här så snabbt som möjligt... Tack.
- Går det bra? - Han säger "hörru du".
När han inte minns någons namn. Det finns smörgåsar i köket.
- Jag visste inte att nån var här. - Vad är det för nåt?!
Övning. En gång i veckan.
- Där är du ju! Jag tappade bort dig. - Jag behöver ingen barnvakt.
Gå inte omkring ensam, det gillar inte säkerhetskillarna.
- Vann du? - Inte tennis. Gymmet.
Vad tränar han till - OS?
Din utskrift.
Vi kan väl prata om Cambridge.
Förlåt...? Cambridge?
Det var så länge sen, jag minns det knappt.
- Var du med i många pjäser? - En del.
Bra träning för en blivande politiker.
Bra sätt att träffa tjejer... Men skriv inte det.
Men det var väl viktigt för dig?
Jag tyckte om det. Man låtsas vara nån annan och får applåder!
- Bra, det skriver vi. - Nej. Jag var premiärminister.
Jag fick alltid höra att jag bara var skådespelare!
The Times of London skrev när jag avgick? "Lämna scenen, tack."
Så det blir inga skådespelarminnen, det ska stå exakt som Mike skrev!
- Ska vi ta en paus? - Ja, jag måste ringa ett samtal.
Vilket svin...!
Titta.
"Förre utrikesministern Richard Rycart har bett domstolen i Haag"-
- "utreda om förre premiärministern Adam Lang"-
- "gett order om att överlämna terrormisstänkta till CIA för tortyr."
Svara inte!
Nu går drevet. - Koppla ur alla telefoner.
Är Ruth fortfarande ute och går? Fan, det är hon. - Barry!
Leta reda på mrs Lang och se till att hon kommer tillbaka fort.
- Rycart har gjort ett uttalande. - Ja, han ringde.
Jag fick inte ta det personligt och det var absolut bara hans...
...kamp för mänskliga rättigheter som gjorde att han måste agera.
"Hans kamp för mänskliga rättigheter." Herre min skapare!
- Förlåt att jag brusade upp förut. - Glöm det.
- Vet hon om det? - Ja. Jag ringde.
Från AP.
"Åklagaren i Internationella brottmålsdomstolen"-
- "kommer att uttala sig i morgon."
Varför fick vi ingen varning? Var är Downing Street?
- De försöker säkert ringa oss. - Det gör väl ingen nytta nu?!
Vad sysslar ni med egentligen?! Påstå inte att de inte visste nåt!
- De varnar inte krigsförbrytare. - Skulle Adam vara det?
- Ring Sid Kroll. - Vi borde ringa London.
Adam! Dem kan du inte räkna med. Du behöver en advokat. Ring Sid!
- Ring Sid. - Hur gör vi med media?
- Ge dem nåt kortfattat. - Nu hade vi behövt Mike.
- Jag kan skriva något. - Det ska väl han kunna göra!
Jag ska låta säker. Inte på defensiven, men inte kaxig.
Inte bitter, arg - och inte nöjd över att få saken prövad eller sån dynga.
Inte på defensiven, men inte kaxig. Inte arg, men inte nöjd.
Vad är du då?
Visst är han rolig.
Jag har alltid brunnit för... Nej.
Jag har alltid varit... hängiven-
- Internationella domstolens arbete. Har han det?
- Det bestämmer du. - Kampen mot terror är för viktig...
...för att utnyttjas för att uppnå personlig hämnd.
Bra...! Du kan bli en ny Mike McAra.
John Maddox. Det här blir stort, och bra reklam.
- Kanske det. - Här har du första kapitlet.
Hur långt har du kommit?
- Barndomen, universitetstiden. - Nej, kör på krigsförbrytelser.
Och han får inte snacka med andra...!
Bara vi ska ha den storyn. Kan du bli klar med manuset tidigare?
- Hur mycket tidigare då? - Två veckor.
Det blir svettigt, men det klarar du. Jag litar på dig. Vi hörs.
- Röker du...?! - Bara när jag är stressad eller nöjd.
- Vilket är du nu? - Kul...!
Nu vill Maddox ha boken på halva tiden.
Jag behöver få skjuts till hotellet så jag kan jobba.
Du tar väl inte med dig manuset? Det börjar bli väldigt allvarligt.
- Du får gärna muddra mig. - Det behövs inte.
Hämta dina saker, så kör nån dig.
Mr Lang hävdar att han alltid varit hängiven domstolens arbete.
Och han tillade: "Kampen mot terror är alltför viktig"-
- "för att användas för att uppnå personlig hämnd."
Det tolkas som ett angrepp mot förre utrikesministern Rycart...
- Kan vi byta kanal? - Javisst
skendränkning, en förhörsmetod som anses vara...
- Något att äta? - Vad har ni?
- Clubsandwich, musslor. - Musslor.
Du är engelsman.
- Du med. - Det stämmer.
- Här på semester? - Nej, jobb.
- Vad jobbar du med? - Lite av varje.
Adam Lang är tydligen här...
- Jaså? - ...har jag hört.
- Du vet inte var han håller hus? - Nej.
Tyvärr. Jag försöker titta.
Fitta.
- Ja? - Har någon gått upp till mitt rum?
- Nej. - Har någon frågat efter mig?
Den andra gästen, då? Engelsmannen.
Vi har inga andra gäster.
Checka ut genast. Läget har förändrats.
En bi! är på väg. Vi ses.
ÅTAL FÖR KRIGSFÖRBRYTELSER
- Det här är stort. - Jag märker det.
- Vem jobbar du åt? - Mig själv.
Fan. Då var det dags igen.
Rick Ricardelli. Lämna ett meddelande.
Hej, Rick. Nu vill de ha boken på två veckor. Tack för jobbet.
Och nu ska fredsdemonstranter döda mig.
Du jobbar åt en mördare!
- Börjar du bli sjuk? - Gammal - ett omvänt Shangri-la.
- Jag ringde flera gånger i går kväll. - Jag hade glömt ladda mobilen.
- Hotelltelefonen, då? - Jag sover tungt.
Nu får du sova tungt här i stället.
Vi är under belägring. Du kan inte löpa gatlopp varenda dag.
De lär ta reda på vem du är- och det vore hemskt för dig.
- Mormors rum... - Nej.
Det var Mike McAras rum.
- Vi har inte hunnit ta bort allt. - Jag bor aldrig hos kunden.
Nu har du tillgång till manuset, det vill du väl?
Sid Kroll kommer när som helst. Du kan väl göra oss sällskap.
Du är ju en av oss nu.
Du skrev gårdagens uttalande, det gör dig till medbrottsling.
Inget åtal, inget gripande - det blir inget.
Åklagaren vill bara inleda en förundersökning.
Om vadå?
- Brott mot mänskligheten... - Befängt! Det är ju inte folkmord!
"Den är skyldig till krigsförbrytelser"-
- "som främjar sådant brott, eller på annat sätt medverkar eller bidrar."
- Luddig formulering. - Inget händer dig här, bland vänner.
Får jag inte lämna USA?
Jag avråder dig från att resa till länder som ratificerat Romstadgan.
- Det har ju hela världen gjort! - Inte USA.
Irak, Kina, Nordkorea, Indonesien, Israel.
- Är det alla? - Vissa delar av Afrika...
Jag gör ett kort uttalande. Jag har fått tillstånd att utreda-
- förre brittiske premiärministern Adam Peter Bennett Lang-
- under artikel 7 och 8 i Romstadgan.
Jag ber mr Lang och den brittiska regeringen att samarbeta.
Du måste till Washington. Vi tar mitt plan.
Du får träffa talmannen vid lunch och plåtas med utrikesministern.
- Verkar inte det panikslaget? - De säger att det var inbokat.
- Vad sjutton ska vi diskutera? - Aids, klimatförändringar.
- Vad tycker du? - En förfärlig idé.
USA:s strykpojke springer till pappa.
Flyg till London. Regeringen stöder dig.
"Den brittiska regeringen lovar att samarbeta."
- Och vad får dig att tro det? - Jag tror inte, Ruth -jag läser.
...direkt till FN i New York-
- där förre Richard Rycart ska göra ett uttalande.
Jag blev mycket chockad. Adam Lang var och är en god vän.
Din fräcka fan!
Han gör det till något personligt, men det handlar om rättvisa.
Politiska ledare ska veta att deras beslut granskas i domstol.
- Kommer ni att vittna? Givetvis.
- Självklart, din lilla skit! - Då blir det Washington.
- Det ser inte bra ut. - Handklovar på Heathrow är värre.
- Men inte fegt...! - Åk hem utan mig, då.
Vill regeringen lämna ut mig kan de dra åt helvete!
Jag åker dit där jag är välkommen.
Säg att vi ska åka. Be en av tjejerna packa en väska. Packa en, du med.
Ni kan väl dela resväska, det blir ju mycket enklare.
Vi ses i morgon. Ledsen att lämna dig. Fast försäljningen ökar väl.
Rhineharts PR-avdelning kanske ligger bakom alltihop.
Säg åt honom att sluta nu.
Okej, allihop - nu ser vi glada ut!
Nu har det alltså offentliggjorts:
Internationella domstolen har inlett en förundersökning.
Åklagarens granskning av Lang mottogs med stort jubel.
Vad säger demonstranterna? Ni är engelsman. Varför är m' här?
Min son stupade i ett av Langs olagliga krig.
Han har inte besökt särade, inte bett om ursäkt.
Jag var militär i 30 år. Det är skamligt!
Du är en mördare! En krigsförbrytare!
Jag ber om ursäkt för att ni fått vänta så länge i kylan.
Jag vill säga några ord om nyheterna från Haag.
Det är egendomligt att de som står för frihet och rättvisa-
-anklagas för brottslighet-
- medan de som hatar och är emot demokrati-
-behandlas som offer.
En sak ska m' ha klart för er:
Så hänge jag lever ska jag bekämpa terrorismen...
...vare sig det är på slagfältet eller, om så krävs, i domstol!
- Tack ska m' ha. - Har m' talat med presidenten?
Fan, alltså...
1977 KAN BLI LABOURS ÄR!
Helvete...!
Ett ögonblick!
Ja...
- Vill ni ha lunch? - Jag kommer om fem minuter.
P. Emmett.
Richard Rycart.
Vem tatar jag med?
Dep... Finns det nån karta över ön som jag kan få låna?
- Titta! Det blir regn. - Det ser inte så farligt ut.
Ta bilen. Den är åt gästerna. Här är nyckeln.
Mycket fin gästbil. Mr McAra tyckte väldigt mycket om den.
Jag tar cykeln, men tack ändå.
Vänta... Det blir regn, du får min mössa och handskarna.
- Tack, det var snällt. - Lycka till.
Vänta lite.
Vad rädd jag blev!
- Du är engelsman. - Ja.
Stå här, du. Det är gratis.
Fy, Rosie! In med dig!
Så du är engelsman...
- Har du nåt med Lang att göra? - På sätt och vis.
Han verkar intelligent. Varför ge sig i lag med dumskallen i Vita huset?
- Det undrar alla. - Vad gör du i den här änden av ön?
Ser mig om.
Inget drömväder, direkt...!
Någon som jag kände hittades död på stranden.
- Britten från färjan? - Just det.
- Det var mycket märkligt. - Hur så?
Strömmarna kan aldrig ha fört honom så långt västerut.
- Är du säker på det? - Jag har bott här i 54 år!
- Har du sagt det till polisen? - I min ålder har man annat att göra.
- Annabeth får tala med polisen. - Din fru?
Annabeth Wurmbrand! Mars Wurm brands änka.
Det var hon som berättade om lamporna.
- Lamporna? - Ficklamporna på stranden.
- När då? - Kvällen när kroppen spolades upp.
Skulle du...
...kunna visa var mrs Wurmbrand bor?
Fortsätt neråt. Huset närmast havet.
Men hon säger inget.
Hon ligger i koma. Ramlade i trappan för en vecka sen.
Har legat i koma ända sen dess.
Kom ner!
- Dep sa att du var här! - Va?!
Dep sa att du var här. Det blir snart oväder. Vad gör du?
Får lite frisk luft. Jag ville se var Mike McAra hittades.
- Varför det?! - Adam vill ha med honom i boken.
- Var är cykeln? - Där uppe.
- Kör upp bilen, Barry. - Det går inte, jag får inte lämna er.
För Guds skull! Jag messar om vi ser terrorister!
- Prata inte med nån. - Inte med en levande själ!
Stackars Mike. Det är hemskt att han skulle dö så långt hemifrån.
Jag undrar om det var en olycka eller självmord.
Jag kände honom inte.
Det spelar väl ändå ingen roll... Han var full, drunknade, punkt slut.
- Vad gjorde han på färjan? - Ingen aning.
Begravningen är på måndag i London.
Jag funderar på att gå. Min man lär ju knappast närvara.
- Du ville väl inte lämna honom? - Han har väl lämnat mig?
Förlåt. Jag knackade faktiskt. Det är bara jag.
- Torra kläder... - Det har jag själv!
Vi äter om en timme.
Tack...!
För helvete.
"Under londonvalet lärde jag känna Ruth."
"Hon gick ut med högsta betyg och blivit fulbrightstipendiat."
Ruth...
- Perfekt, Nu ska du få ett glas. - Vad ska vi dricka?
Biodynamiskt vitt vin från Rhinehart Vinery i Napa Valley.
Rhinehart... Han gör inget starkare?
Nyheterna.
Vi är huvudnyhet.
Häll upp mer vin, är du snäll. Jag måste nog bli full.
I Washington fick mr Lang löften om stöd-
- av kongressledamöter före middagen med vicepresidenten.
Adam Lang har stått vid vår sida i kriget mot terror-
- och jag är stolt över att stå vid hans sida nu.
- Adam, vad roligt att se dig. - Tack, Tack detsamma.
Flina inte.
För helvete...!
Adam.
Han undrar hur jag tyckte att det gick. Det kan han undra.
- Frågar han alltid dig om råd? - Ja.
Och brukar alltid lyda mina råd. Till helt nyligen.
- Är du gift? - Verkligen inte.
- Bög? - Nej.
- Har du haft...? - Jag hade en...
- Vadå - flickvän? - Mer seriöst.
- Livskamrat? - Mindre seriöst.
Språket är 40000 år, men har inget ord för vårt förhållande. Dödsdömt.
Kom. Nu äter vi.
- Hur går det? - Med boken?
Ärligt talat går det inte alls.
- Får jag fråga en sak? Självklart.
- Jag har svårt att förstå vissa saker. - Vadå för saker?
Varför en snygg kille på Cambridge som är helt ointresserad av politik...
...som spelar teater och jagar tjejer, helt plötsligt...
- Gifter sig med mig? - Nej, då. Inte alls.
Jag fattar inte varför han vid 22 plötsligt blir politisk aktivist.
- Har du inte frågat honom? - Han gick med i partiet för din skull.
Du knackade på i regnet. Jag hade tänkt inleda hela boken med det.
- Men inte nu längre? - Det kan jag inte. Det är inte sant.
- Inte? - Det vet du.
- Han hade varit medlem i två år. - Hur vet du det?
Jag har en kopia av hans medlemskort.
Mike McAra hittade det.
Typiskt Mike att förstöra en bra story med research. Något annat?
Mest från cambridgetiden.
- Du var mer politisk än han. - Olikt tidigare flickvänner.
Dramatiska och hysteriska.
Äktenskapet blev väl viktigt - dina partipolitiska kontakter.
Jag som trodde han var ute efter min kropp.
Ville du aldrig bli politiker själv?
Ville inte du bli författare?
AJ?
Förlåt. Nu särade jag dina känslor.
- Spöken har väl också känslor. - Vi är känsliga själar.
- Jag skulle inte kunna få...? - Du ska få nåt starkare.
Vitt vin, jag har aldrig fattat vitsen.
- Sånt brukade Mike säga. - Äntligen har vi nåt gemensamt...!
- Han hade hällt i sig en halv flaska. - Det passade ju bra.
- Vad menar du? - Ingenting
- Tror du att han blev mördad? - Gör inte du det?
Jo.
Jo, det gör jag.
I dag träffade jag en gammal man som kände till strömmarna.
Han sa att det var omöjligt att en kropp från färjan skulle hamna där.
En kvinna såg ficklampor på stranden.
Sen ramlade hon i en trappa och ligger i koma. Det är allt jag vet.
Allt du vet...?!
Får jag låna din telefon... Jag måste ringa Adam.
- Vad är det...? Ska du inte ringa? - Senare
- Jag går en sväng. - Det är becksvart och ösregnar.
- Jag måste tänka. - Jag följer med.
Nej tack, jag måste få fundera.
Ta ett glas till, sitt inte uppe och vänta.
Är du vaken?
- Nu är jag det...! - Förlåt
Det gör inget... Vänta lite.
- Vad är klockan? - Ingen aning.
Jag ringde Adam.
- Och...? - Får jag komma in?
Dan innan Mike dog...
...grälade han och Adam. Det har jag inte ens berättat för polisen.
- Om vadå? - Det vet jag inte.
Men det var ett häftigt gräl. De blev aldrig sams efteråt.
När jag frågade Adam vägrade han prata om det.
Efter det du berättade ville jag fråga igen.
Vad sa han?
Han åt middag med vicepresidenten, hon gav honom inte ens telefonen.
Herregud...!
- Vad har han gjort? - Så, ja...
Det ordnar sig.
.Jag är rädd.
Jag har aldrig varit rädd, men nu är jag det.
Du är ju alldeles genomdränkt. Du ska få en handduk.
Dålig idé.
- Det gör väl inget? - Inte alls.
Känner du dig förlägen nu?
- Jag trodde du sov. - Hade gått, menar du...!
Du har tagit bort stamträdet. Han är stolt över sin släkt.
Vill man ha ett träd kan man gå till en handelsträdgård.
- Varför stryker du under mitt namn? - Du nämns inte så ofta.
Jag är ju bara frun.
- Du ska inte strykas ur historien. - Det brukar ju drabba kvinnor.
Då skriver jag in dig igen. Alla tillfällen han har glömt.
Som när sekreteraren minns fruns födelsedag åt chefen.
Nåt i den stilen. Man jag är ju ingen riktig författare.
- Vad tänker du göra? - Flytta
- Det måste du inte. - Det anser jag.
- Vart då? - Till hotellet.
Att bo hos kunden, slutar alltid med...
Att du sätter på frun?
Inte jämt. Men det blir svårt att hålla en professionell distans.
Och det som vi talade om i går - vad tänker du göra?
- Det angår inte mig. - Du kan inte bara strunta i det.
Jag är spökskrivare, inte journalist...! Vad tänker du göra?
Skriva egna memoarer, "Premiär- ministerhustru avslöjar allt."
- Då kan du ju slå en signal. - Skulle jag behöva dig?!
Jag vill inte vara med i hans bok!
Jag tar ut skilsmässa. Fängelsebesöken kan hon ta!
- God morgon. Är vi klara nu? - Du kan dra åt helvete.
BMW ConnectedDrive. Inga trafikhinder till målet.
Kör ut på vägen.
Ta till vänster om 200 meter.
Tyvärr, hotellet ligger åt höger.
- Gör en u-sväng. - Det här börjar bli löjligt.
- Gör en u-sväng. - Som du vill...
Ta till vänster om 50 meter.
Ta till vänster.
Du måste skämta.
- Enkel eller tur och retur? - Tur och retur... hoppas jag.
40 dollar.
Trevlig resa!
Ta till vänster om 50 meter.
Fortsatt till markerad väg. Ta nästa avfart om 200 meter.
Sväng tvärt till höger om 800 meter, därefter till vänster.
Om 200 meter är du framme.
Nu är du framme.
Paul Emmett...
Professor Paul Emmett.
"Professor Paul Emmett har skrivit om"-
- "de engelskspråkigas betydelse i spridandet av demokrati."
"Dessa nationer håller samman, ty annars tar förtryckarna över."
Mrs Emmett?
- Jag önskar tala med professorn. - Har m' avtalat tid?
Det gäller Adam Lang och hans memoarer.
Ett ögonblick.
Det här är Paul Emmett. Du har nog kommit fet.
Ni läste väl vid Cambridge samtidigt?
Det gjorde vi visserligen, men jag kände honom inte.
- Jag har ett foto av er tillsammans. - Kör upp till huset.
Jag träffar aldrig någon utan att ha avtalat tid.
Men fotot kittlade min nyfikenhet.
Stig på.
Ja, han är här nu.
- Får jag...? - Javisst
Ja, han är ensam.
Det sa han inte... Britt, 40-årsåldern.
Ser man på... Det minns jag inte alls.
- Men visst är det väl ni? - The Dramat-det var tider, det.
- "Dramat" '? - The Yale Dramatic Association.
Jag bibehöll mitt teaterintresse när jag doktorerade vid Cambridge.
- Får jag ta det? - Nej, men ni kan få en kopia.
Det vore vänligt.
- Vill du tala om hur du fick det? - Gärna
Vi går in i arbetsrummet.
Min skrytvägg...
Alla har en, som tandläkarnas akvarium.
Slå dig ner.
Fotot...
- Jag arbetar med Langs memoarer. - Ja, du sa det.
Stackars Lang. Det är inte roligt det här med Haag.
Men Rycart var värdelös, det var rätt att göra sig av med honom.
- Hur väl känner ni Lang? - I stort sett inte alls.
- Du verkar förvånad. - Han nämner er i sina memoarer.
Nu är det jag som blir förvånad. Vad säger han om mig?
Hyggligt. Som premiärminister hade han alltid bra instinkt.
Det betyder inte att jag känner honom. Det togs i London-
-när Arcadia firade tioårsjubileum.
Min lilla organisation. Uteslutande intelligentia.
Premiärministern hedrade oss med sin närvaro.
Vad minns ni om honom från Cambridge?
- Det gör väl inget? - Inte alls. Jag är bara förbryllad.
Ingen har nånsin nämnt cambridgetiden.
- Men ni spelade tillsammans... - I en uppsättning.
Sommarrevyn. Jag minns inte vad.
- Får jag visa något annat? - Om du måste.
OJ då!
Är det vad jag tror att det är? Hoppas han inte drog halsbloss.
- Det är ni som står bakom honom? - Ja.
Och jag skulle precis varna honom för hur farligt det är med narkotika.
Tänker mr Lang verkligen använda de här bilderna i sin bok?
Jag ser helst att mitt namn utelämnas.
Mina barn skulle bli förfärade, de är så puritanska.
- Kan ni berätta något om de andra? - Nej, tyvärr.
Den sommaren var en enda dimma, en lycklig sådan.
Du skulle säga något om bilderna.
De kommer från Michael McAra.
- Och vem är det? - Min företrädare på memoararbetet.
- Sa han upp sig? - Han dog.
- Så tråkigt. - För ett par veckor sedan.
Han körde hit för att träffa er och dog några timmar senare.
Träffa mig? Det stämmer inte. Hur dog han?
- Han drunknade. - Arma sate.
Jag tror inte på myten att drunkning skulle vara smärtfritt.
Det måste vara plågsamt.
- Har inte polisen sagt något? - Dem har jag inte talat med.
Men var ni här den helgen? Den 11 och 12 januari.
Vore jag mindre sansad, skulle jag anse att dina frågor var oförskämda.
Nancy...
Vår gäst skulle vilja veta var vi var den 11 och 12 januari. Vet vi det?
Då var vi i Colorado.
Aspeninstitutet. Bipolära relationer i en flerpolig värld.
- Låter skoj. - Jag var huvudtalare.
- Om vi kan återgå till Cambridge... - Nej, det ska vi inte göra.
Jag har sagt allt jag tänker säga.
Jag läser politiska memoarer och tänker absolut läsa mr Langs.
- Han kan skicka dem till sin vän. - Det betvivlar jag starkt.
Grinden öppnas automatiskt. Ta till höger längst ner.
Tar du till vänster hamnar du i skogen och kommer aldrig ut.
- När går sista färjan? - Du hinner precis.
Biljetten...
- Förlåt! - Jävla idiot!
Rick Ricardelli. Lämna ett meddelande.
- Kan jag hjälpa till? - Går det några plan i kväll?
- Bara om ni har ett privatplan. - Det fick butlern låna.
Brittisk humor!
Det går ett plan till Boston 8.30 i morgon.
- Vad kostar ett rum? - 89 dollar.
- Jag tar det kontant. - Har barnflickan fått låna kortet?
Du ringer igen.
- Låter du bli att lägga på nu? - Ja.
Jag har försökt ringa.
Jag vet, förlåt...
- Det kändes fel att prata med dig. - Vem är du?
- Jag är... den nya spökskrivaren... - Säg inga namn...?
Hur fick du numret?
Det låg bland min företrädares... saker.
- Jag har fått problem. - Har det med din kund att göra?
Ja, nåt stämmer inte, jag visste inte vem jag kunde prata med.
Var är du, på ett ungefär? På ön?
Nej, jag är på fastlandet, på motellet vid färjan.
Rumsnummer?
- 201. - Har du boken?
- Ja. - Stanna där.
Styrelsemedlemmar
Hatherton?
Med 35 miljarder dollar till sitt förfogande-
- sammanför Hatherton Group företag för försvar och säkerhet.
Med expertis i Mellanöstern, två tidigare presidenter-
- tre premiärministrar och två CIA-chefer-
- står Hatherton i främsta stridslinjen i kampen mot terror.
Hatherton skyddar mot allt ont.
"Hathertons jetplan kopplat till CIA-tortyr."
"Enligt visselblåsaren Frank Molinari"-
- "ska Paul Emmett ha börjat som CIA-agent 1971..."
"...på avdelningen för rekrytering av utlänningar..."
1971?
Det här var ju 1974...!
- Du lever. - Nätt och jämnt.
Jag blev orolig. Polisen ringde om en bil på färjan - igen!
Förlåt. Jag körde ombord och sen hoppade jag av.
- Vad gjorde du på fastlandet? - Jag körde till New York.
- För att träffa John Maddox. - Var är du nu?
Vid färjan, jag missade den sista.
Du är ju hopplös! Adam ringde nyss, han har sökt dig.
Han flyger hit i kväll. Han lät hemskt arg.
- Du har väl inte sagt nåt om oss? - Klart jag inte har!
Jag måste sluta, jag ringer senare.
- Vem är det? - Mr Rycart har skickat mig.
Jag ska bara snabbkolla.
Ta grejerna, nu går vi.
Det där är privat!
- Inga vapen. - Tack, Frank.
Ledsen för det där. Kliv in.
- Trodde du det var en fälla? - Tanken slog mig.
- Du jobbar ju åt Lang. - Jag känner honom knappt.
Vi jobbade ihop i 15 år och jag blir fortfarande inte klok på honom.
Inte hans fru heller.
Om nån så klipsk som Ruth inte gör det är vi chanslösa.
- Jobbig dag? - Det kan man säga.
Har du boken?
Ja. Han har den.
Först undrar jag om jag skulle kunna få titta på boken.
Nej. Först vill jag veta några saker.
Varför hade Mike McAra ditt nummer?
- Som du vill. Han hjälpte mig. - Hur då?
Han hittade kopplingen mellan Lang och tortyren.
- Gav han dig dokumenten...'?! - Ja, den lojalaste av dem alla.
Han ville inte jobba åt en krigs- förbrytare. Skulle du vilja det?
Det gör du ju.
Boken...
- Du tänker väl inte läsa den nu? - Inte hela, bara början.
- Det finns något väldigt viktigt där. - Botemedlet mot sömnlöshet.
- Varsågoda... Någonting annat? - Tack, det är bra.
Mike hade upptäckt något nytt. Det var sista gången han ringde.
Det förklarade allt som gått galet. Han ville inte ta det i telefon.
Men om något hände honom så fanns sanningen i Langs memoarer.
"Allt finns i början."
Då menade han Cambridge.
- Vad sjutton är det? - Lang och Paul Emmett.
Emmett? Arcadiakillen. Och?
Samma dag som Mike McAra dog åkte han till Emmett.
Jag tror att han blev mördad.
Jag var hos Emmett i dag och blev skuggad, det var därför jag ringde.
När det här fotot togs...
...var Paul Emmett CIA-agent.
- Emmett...?! - Rekrytering av utlänningar.
Förstår du hur viktigt det är? Det förklarar varför Lang blev politiker.
Han hade inte en enda politisk tanke i sin snygga lilla skalle.
Det var så han kunde klättra så snabbt, med hjälp av sina vänner.
Kan det vara så?
Nämn ett enda beslut som Lang fattade som inte gynnade USA.
Så svårt kan det väl inte vara?
Irak, Mellanösternpolitik, Star Wars-försvar.
Köp av amerikanska kärnvapen, terroristutlämningar.
Avsked av ministrar Washington inte gillade, däribland mig.
McAra hade rätt. Det förklarar allt.
- Det är Amelia Bly. - Svara
- Hej, Amelia. - Adam vill tala med dig.
Vi kommer och hämtar dig.
Ruth sa att du missat färjan. Vi har precis lämnat New York.
Piloten säger att vi kan hämta dig.
- Kan ni? Det behövs inte. - Vi har ju en bok att skriva.
Vänta lite, Adam.
- Han hämtar mig med privatplanet. - Säg ja.
- Tänk om det är en fälla. - Annars blir han misstänksam.
Det vore jättebussigt, Adam. Då tar jag mig till flygplatsen.
Vi ses där.
Han lät orolig.
- Det här är ingen bra idé. - Du har inget val.
- Emmett sa säkert att jag var där. - Tror du han dumpar dig i havet?
- Det kan hända! - Inte igen.
Han kan inte dränka två spökskrivare! Ni är inte kattungar.
- Det är bara teorier, vi saknar bevis. - Det ska du få fram.
- Han låter dig väl banda honom? - Jag använder inte band.
Lägg fram allt, spela in hans reaktion, även om han nekar.
Jag har ett problem... Jag har skrivit under ett sekretessavtal.
- Inspelningarna är hans. - Rätten beslagtar dem.
- Om jag inte spelar in nåt, då? - Då tvingas du återge allt i rätten.
- Då förnekar jag allt. - Då får de det här.
Frank spelar in vartenda ord. - Eller hur?
Se inte så chockad ut!
Skulle jag träffa dig utan att vidta försiktighetsåtgärder?
Nu jobbar du inte åt Lang längre, utan åt den goda sidan.
Det här är lönlöst. Han bosätter sig här med sin CIA-pension-
- och ber dig och domstolen att dra åt helvete.
God afton. Hatherton hälsar er välkommen ombord.
- Första gången i ett privatplan. - Hoppas det inte blir den sista.
Hej, du.
- Slå dig ner. - Tack.
Ge mitt spöke en calvados.
- Går det bra? - Inte just nu.
Ruth sa att du hade träffat Maddox.
- Ja. - Hur var det med honom?
- Bara bra. - Pigg och glad?
- Du vet ju hur John är. - Ja, det gör jag.
Jag har precis träffat honom. Inte träffades väl ni i dag?
- Nej. - Nå...'?
- Jag träffade Emmett. - Den pratkvarnen...! Varför?
Jag vet allt om dig och Emmett. Han var din kontaktperson.
- "Kontaktperson"...?! - Ja, på CIA.
Herregud...!
Du menar allvar.
McAra visade det här för Emmett och sen dog han på hemvägen.
- Jag tror att han blev mördad. - Det ska nog inte vara mer där.
McAra ansåg att det var Emmett som fick dig att bli politiker.
Jag kände knappt karln.
Det där om varför du gick med i partiet - datumen stämmer inte.
Jag minns väl fel!
Han hittade fotot och ryktena om att Emmett var CIA-agent... På nätet!
Det var det värsta jag hört!
Mike skulle aldrig tro på sånt dravel. Han var för smart, för lojal.
Han tjallade för Rycart.
- Hur kan du veta det? - Det sa han.
Rycart?
Då ljuger han.
Telefonnumret på baksidan är Rycarts.
- Handstilen är McAras. - Mike...
Du visste att han var besviken, ni grälade innan han dog.
Men han nämnde aldrig det här, det är ju groteskt...!
Jag har aldrig lytt andras order. Det jag gjort, har jag trott på!
- Att föra bort och tortera folk...'?! - Inte det där jävla skitsnacket!
Vet du vad jag skulle införa? Två köer på flygplatsen:
En kö utan bakgrundskontroller, utan information vi torterat fram-
- och en där vi gjort allt i vår makt för att säkerställa säkerheten.
Vi får se vilket plan alla Rycarts skulle sätta sina jävla ungar på!
Skriv det i boken!
Mr Lang! Tänker ni bosätta er i USA?
Tänker ni bli amerikansk medborgare?
När vi kommer hem måste vi ha ett möte.
- Hur länge hade du känt mr Lang? - Ett par dar.
- I vilken egenskap? - Som spöke. Spökskrivare.
Känner du igen honom?
Ja, en av demonstranterna. Hans son stupade i Irak.
- Pratade du med honom? - Han satt i baren på mitt hotell.
- Men pratade du med honom? - Han frågade var Adam Lang bodde.
- Jag sa att jag inte visste. - Rapporterade du samtalet?
- Sa du nåt till säkerhetsteamet? - Nej.
- Hur verkade mr Lang i kväll? - Bra, Han verkade må bra.
- Ett vittne sa att han skrek åt dig. - Nej.
- Vi måste ta passet. - Varför då?
Ett brott har begåtts på amerikansk mark och du är huvudvittne.
Vi måste ha dig i närheten.
Likt en stupad soldat fördes Adam Lang hem idag.
Hem till en chockad nation i sorg.
Hyllad, inte bara av vänner, utan även av politiska motståndare.
En fantastisk kollega och sann patriot.
Vi hade våra menings- skiljaktigheter men var vänner.
Mina tankar går till Ruth och familjen och jag vill säga...
- Vem är det? - Grattis!
- För vadå? - Att jag är din agent.
De behöver dig inte längre.
Nu får du åka.
- Kan du börja jobba igen? - Jag tror inte det. Inte efter det här.
Kom igen! Adam Langs röst från andra sidan graven! Hjälten.
- Jag vill bara åka hem. - Det får du också.
Åk hem och skriv klart boken i London.
.Jag vet inte.
- Då var vi här. - Ja...
Förlåt. Jag tror att jag har kommit över det, men det har jag inte.
- Ska jag verkligen gå med? - Ja, jag fick ta med en gäst.
- Du kanske velat gå med din man. - Det gick inte.
Jag insåg inte hur uttråkad han var av att vara min gäst.
Ska vi gå in...?
Amelia Bly med gäst.
- Jag blev förvånad när du ringde. - Jag tyckte att du borde få gå.
Vi blir aldrig bjudna. Vi är som en älskarinna på ett bröllop.
Förlåt.
Jag har en present åt dig.
Tack.
- Väldigt lustigt... - Du var ju så mån om att vakta det.
Det var amerikanerna. Boken hotade den nationella säkerheten.
- Det finns ju inget i den. - Det var något om inledningarna...
- Inledningen? - Nej, inledningarna...!
Inledningarna?
- Vad är det? - Vem är mannen Ruth pratar med?
- Paul Emmett? - Vad gör han här?
Han var ju Ruths handledare vid Harvard.
Får jag låna det ett tag?
Jag... Jag ska...
"Langs är skottar."
"Fru och barn, så jag bestämde mig för att slå mig ner."
Jag saknar Adam hela tiden. Men särskilt i kväll.
Inte bara för hans underbara bok-
- som han borde fått vara här och glädjas åt...
...utan för att han var en så lysande talare...
...och jag är usel.
"Langs är skottar. Fru och barn, Langs är skottar."
"Fru, Langs. Langs fru."
"Langs..."
"...fru... Ruth..."
"...blev... rekryterad... till..."
"...CIA-agent..."
"...av professor Paul Emmett vid Harvarduniversitetet."
Jag vill tacka våra bokförläggare: Marty Rhinehart och John Maddox-
- och vår advokat och vän: Sidney Kroll.
Och sist, men inte minst, Mike McAra.
Under dessa mycket tunga månader har jag funnit stor tröst i boken-
- i vetskapen att -trots den förlust det var att mista dem båda -
- Mike och Adam levde länge nog för att få den klar.
Och jag tror verkligen att läsarna-
- kan höra Adams röst under lång tid framöver:
Vältalig, stark och hoppfull.
Hans ord kommer att leva vidare.
Om jag har glömt att nämna några namn så får ni förlåta mig.
Men nu måste jag utbringa en skål till minnet av en stor man...
...en stor patriot, en underbar make och en hängiven far:
Adam!
Det ser otäckt ut... Ja, nu precis.
Subrip: TomTen
Översättning: Jennifer Warrender Mediatextgruppen